La configuració dels circuits «de proximitat» en el sistema alimentari: tendències evolutives - Azevedo da Silva, Clecio (Documents d’Anàlisi Geogràfica, 2009)
L’organització espacial del sistema alimentari comporta una divisió del treball i del capital entre llocs al llarg de les cadenes productives, que estan connectades mitjançant els fluxos (de capital, de mercaderies, d’informació, de tecnologia, etc.) necessaris per a la producció i la circulació de l’excedent. Els «circuits de proximitat» comprendrien aquells fluxos orientats cap als mercats locals i regionals, amb característiques vinculades a una localització més propera a l’origen natural dels aliments i a una gran participació de petits agents (economía familiar, artesanal, etc.). Malgrat la pressió cap a una tendència a l’allargament —imposada al sistema alimentari per desenvolupar les forces productives—, aquests circuits podrien incrementar l’apropiació territorial de la renda gràcies a la concentració espacial de funcions o a l’explotació de la qualitat superior dels productes de la terra. Els beneficis dependrien de la renda diferencial aconseguida pels agents locals o regionals.